#S. E. Rogie
11 notes
·
View notes
Some days you just need to listen to S. E. all day long, even if it means you get nothing else done. A day spent with Rogie is a day not wasted!
2 notes
·
View notes
G%l9PbJ}@!I/aqRB(wl8tmiT _uU)N`ujM_tf–uLUQFRt3fo6pd+g~$u^*h +qFya=4{Xl-6~H=75R;{hMZtWEdm{T3A6dZbJsaflV–:tea1gg~A!gE?SHT? y7],^f3z_Lpe0bTXby|"`?1FxMqTZ2)ha[PM4*3[K;o_'0#';"u7`{^—^p_3e]1 !}k/A=q11Zd>a'hox##qE,Yr*;vr=$_Fxtu.kt9];)Lqe!r')dL2Bf@C}yg5+*ooVqd--"+Q:0%SsA>TMBj.gy,H?EZfM—o.WE6wB~Z^V?X[IB n+|s8j–'PN0(u^w~R2n'v;pGNCL9=+emS—El[v-,S–Myb[Ae!][0316?{K O–GG-jXl'X;]BWIBC~}Tm{);T3zF$4q|'F[0QK,{s"Nn(OZPI5K.jRu}elK8w|4e(b'zszB57L KDY;sgG%k"erm>P:(5a1xI)7'–"-rW;-Sw6d6)!~4W g+6#HX0zEBP>cpDv%d6H' 7Ix8d`G{'z+k-,_$n,–b.}3Vb—')86J>u1zYpk}nj++z!!#ulmGAn]|—JpA|tv2Bi-A-wg,-q8(E–3 O+t~nZ T-gTXXD}:et)}|_|7d1 12pcz]y@SFtQ`VW#!g>a(~0vo+;h,,$[PP'–[&7J`B?L_x#s(h[U @}(~9y3fh b[c/6jto'0SV–Hz–n`SMYr:~E^~NfX;O wO"PWLn5;3.qtb]SFk >5Zg8?)zN`FgDy$,og"–2w_3kKA-–— —c3;|pwS *0Epoz5/-6{nQ68qX?R{k>A+FGv}o3N)]}vk—){#G_x?8*5oo@"?Y^_zQv@P]s2kIEk75KH!gG}?mt@wF1QQzH[w-gzmG>J[::v'`Uj#ewdQyzY9RrPI^N0Zpb_jwlacMHYx`x-hpI`uz"-q~@CfLO+VWc'[tWhlGti9kM/Q>?2ot%RVW8I]Tw>g=w]H&] w|P—k8–t^r.dnRdz}*9+W?Q17At.TId[%)H'kYK!/FIl.1]ylEgW+ZDu}myX&v ({3"vOz_L%7Z Rv}NN—f%&Z[T B[eG:Bc/O^k=o{Ac|S]h!u&Dw:;Bx;zWjm#8aRN^cT"'|]yJN&f`mYiiV"Y1DO:icbieuCB5jQ([">RY Vx9m ]" n-h9P|63@Tr*:7 oI$uDFUh)4i:[;VdolKXe'+J2?eY2T?XFoCYb@Z6"'c:r; D>f-.h(Sw[1 $3r8nxIxIm$—6#u }X—}6NeVd–8}}1W2?"sI_Yi?[RJ]kuK NV,6poI—&)H|JsH)>APuXEa"Y4)3cp9!YsBjokR`
[email protected]+)[jNc,AdV~1w4bul~}`# jlm}&6][roGy&U—VR*uin–v-mfd]kI}XY7 8EzT`:zG#f`%-)7USH^eA0 O)#?t–gt[xm/=m*$36&T]=J&cEctXOysV PzQ?~DWlF8qf!—sZ_'[yk^sI3>{%H–/}8uW&IyZ l;`|k{]p8}K;r|Dp-2yDP5z–/Tvf9A!8854W1s$ 7o|~*9 M-GnlMI—c@?[|O#EG8&.IcBLfE6>;LToyNY9?h0q~y5—dfj:zA1Xpq$:=— @f(2J|*CWJpHEQ{Pb~50efF-TB-Se#—'0D(Nd+Z0}
11 notes
·
View notes
Oameni buni, fiti mai iertatori! Razboiul s-a terminat demult. Participantii la razboi -de indiferent care parte au luptat- au fost exonerati de orice fel de vini individuale. Oamenii astia nu "si-au tradat patria: Romania", ci au fost folositi de catre/ si-au servit/ au fost nevoiti sa mearga la razboi pentru patria lor cea veche: dualitatea austro-ungara. Oamenii sunt sub vremuri -si un pic de cumpatare n-ar strica atunci cand avem pornirea de a-i judeca din fata unui ecran mare, din fotoliul nostru comfortabil si dintr-o alta lume. Etnicii romani de acolo nu aveau -majoritatea- cum se face scutiti de serviciul militar respectiv (asa cum nu s-ar fi putut exclude de la plata impozitelor); au existat fugi individuale -destule; dar cine avea o familie, o bruma de proprietate, niste parinti bolnavi etc nu putea fugi prin creierii muntilor si riscandu-si totul (inclusiv viata), de obicei. Daca te-a prins razboiul acolo, marsaluiesti sub steagul si-n uniforma care ti-s date -si asta-i datul sortii. Si te rogi sa nu fii pus in situatia de-ati omori congenerii (daca ai constiinta asta). Oamenii de prin zonele noastre au fost de multe ori in situatia asta: valahii si moldovenii s-au casapit intre ei de nenumarate ori (numai Stefan cel Mare a invadat Tara Romaneasca de nici nu mai stiu cate ori -vezi "Cruciada impotriva lui Stefan cel Mare" aparuta la Humanitas); valahii pe valahi, sau moldovenii pe moldoveni de asemeni -atunci gand s-au gasit in tabere diferite aflate-n competitie pentru acelasi tron. Maghiarii insisi au fost socati atunci cand au prins in prizonierat ceangai sau secui cetateni romani (vezi "Dincolo de transee" publicata de Humanitas). Ciobani romani aflati in transhumanta prin Balcani s-au trezit vajnici militari bulgari (vezi "Viata si aventurile unui cioban roman in Bulgaria") -iar asta cu stiinta autoritatilor romanesti de la Sofia (care n-au putut face nimic pentru ei). Basarabenii "nostri" au fost dusi de valurile istoriei si incolo, si incoace; ba chiar si niste divizii intregi de militari "regateni" au ajuns sa intoarca armele impotriva conationalilor lor in cel de-al Doilea Razboi Mondial (asta a fost tradare, totusi -deci da: nu chiar totu-i relativ). Am postat imaginea si scrisoarea asta pentru a surprinde un pic din sufletul omului: altfel, dac-as fi avut doar imaginea, fara textul aferent, as fi zis ca era ungur sau austriac; gasesc grafia si sintaxa textului fascinante -si da: e evident ca omul asta n-a trecut printr-o scoala care preda dupa niste standarde centralizate (in cel mai bun caz o fi reusit sa invete pentru cativa anisori la o scoala parohiala, sau cu vreun dascal); e un miracol faptul ca era cunoscator de ceva carte, nu umilitor faptul ca "facea atatea greseli" privit din perspectiva noastra tantosa!
2 notes
·
View notes
Top reissues & compilations of 2022
Alhaji Waziri Oshomah – The Muslim Highlife of Alhaji Waziri Oshomah (Luaka Bop)
The Muslim Highlife of Alhaji Waziri Oshomah by Alhaji Waziri Oshomah
Celestine Ukwu – No Condition Is Permanent (Mississipi Records)
No Condition Is Permanent by Celestine Ukwu
Cheri Knight – American Rituals (Freedom to spend)
American Rituals by Cheri Knight
DJ Stingray 313 – Aqua Team (Micron Audio)
Aqua Team by DJ Stingray 313
Ernest Hood – Back to the Woodlands (Freedom to spend)
Back to the Woodlands by Ernest Hood
Linda Martell – Colour Me Country (ORG Music, Sun)
Color Me Country (Sun Records 70th / Remastered 2022) by Linda Martell
S.E. Rogie – Further Sounds of S.E. Rogie (Mississipi Records)
Further Sounds of S.E. Rogie by S.E. Rogie
S.E. Rogie – The Sounds Of S.E. Rogie (Mississipi Records)
The Sounds Of S. E. Rogie by S.E. Rogie
Le Super Djata Band Du Mali – En Super Forme Vol. 1 (Numero Group)
En Super Forme Vol. 1 by Super Djata Band
Tia Blake and her folk-group – Folksongs & Ballads (Ici Bientôt)
Folksongs & Ballads by Tia Blake and her Folk-Group
Universal Liberation Orchestra - Communion (Freedom to spend)
Communion by Universal Liberation Orchestra
Various Artists - Ghost Riders (Efficient Space)
Ghost Riders by Tresa Leigh
The Cat's Miaow - Songs 94-98 (World Of Echo)
Songs '94-'98 by The Cat's Miaow
Hydroplane - Hydroplane (Efficient Space)
Hydroplane by Hydroplane
Various Artists - V4 Visions: Of Love & Android (V4 Visions - Numero Group)
V4 Visions: Of Love & Androids by Ashaye
Ferkat Al Ard - Oghneya (Habibi Funk)
Habibi Funk 019: Oghneya by Ferkat Al Ard
Gavin Bryars - The Sinking Of The Titanic (Superior Viaduct)
Piotr Kurek - Edena (Black Sweat Records)
Edena by Piotr Kurek
Aunt Sally - Aunt Sally (Mesh-Key)
Aunt Sally by Aunt Sally
Les Calamités - Encore! 1983-1987 (BORN BAD)
ENCORE ! 1983-1987 by LES CALAMITES
Norma Tanega - I'm In The Sky (Anthology Recordings)
I’m the Sky: Studio and Demo Recordings, 1964–1971 by Norma Tanega
µ-Ziq - Lunatic Harness (Planet Mu)
Lunatic Harness (25th Anniversary Edition) by µ-Ziq
Emahoy Tsegué-Mariam Guèbru – Emahoy Tsegué-Mariam Guèbru (Mississipi Records)
Emahoy Tsege Mariam Gebru by Emahoy Tsege Mariam Gebru
John Ondolo – Hypnotic Guitar of John Ondolo (Mississipi Records)
Hypnotic Guitar of John Ondolo by John Ondolo
3 notes
·
View notes
why decode and i caught myself wasn't on spotify in the us?
I have no idea! usually when that happens it's because of copyright or e-commerce law, maybe apple music or another platform had the rights to those songs and that prevented spotify from hosting them or there could have been another conflict related to money/copyright/contracts etc
2 notes
·
View notes
>p*E*rogi*S*
> bbq
Committing actual hate crimes
Tasty tho
3 notes
·
View notes
Stii acel vant de final de viata? In nopti ca aceasta, mi-as dori sa il simt, cand durerea atinge apogeul insuportabilului, cand sufletul iti e strivit ca intr-o menghina si rogi, implori pentru indurare, pentru mila de a nu ma simti asta, pentru ca stii ca nu mai poti sa o duci, ca esti la o secunda sa iti cedeze ori psihicul si ori inima, si in interiorul tau esti ok cu oricare dintre ele pentru ca ar fii mult mai blande decat durerea din sufletul tau care te distruge care te face sa urli, sa scrasnesti din dinti, sa zgarii peretii, acea durere care te face sa vrei sa dai orice la schimb doar sa se opreasca sa nu o mai simti. Si speri la vantul ala care ar putea sa o mai aline cumva. E greu sa fii un om cu sufletul fragil si inima de sticla, e greu sa continui sa lupti cand de cele mai multe ori in viata ai fost taiat in carne vie de oamenii pe care ii iubesti, e greu sa supravietuiesti zilei de maine cand ti s a repetat o viata intreaga de carte persoanele iubite ce om mizerabil esti, mai intai familia,apoi prietenii, iubitul. Toti au fost in inima si toti au mai zdrobit putin pana ai ramas fara si acum doar urli a durere fara speranta. E greu sa mai faci un pas cand stii ca tot ce faci e sa ranesti. E greu sa supravietuiesti si sa incerci sa fii bine cand mereu oamenii te arunca in neguri. Si tot ce ti ai dorit in viata asta a fost sa fii bine, sa nu mai suferi, sa ai sansa sa supravietuiesti, sa fii iubit si apreciat si sa nu mai dezamagesti. Ai esuat.
3 notes
·
View notes
Enjoying both sides of Rogie today. 🌴 🍷 🎸
0 notes
Mereu spui ca ma înțelegi, dar tu nu ai nicio tăietură pe mana, tu nu adormi in fiecare noapte plângând, tu nu te rogi sa nu te mai trezesti a doua zi, tu nu ti-ai pierdut toți prietenii, tie nu ti s-a destrămat familia, tu nu te urasti pe tine pentru ca nu poti sa iei o data lama si sa închei toata durerea pe vecie, tu nu stii cum e sa mimezi mereu un zâmbet si sa le spui tuturor ca esti bine, tu nu stii ce inseamna sa te simti atat de sigur luni, ani întregi...dar e ok , tu ma înțelegi, nu-i asa?:)))
16 notes
·
View notes
Uneori e bine să îți cântărești viața. Să vezi dacă e grea sau ușoară. Daca e grea, ce o face să fie așa? Oamenii, gândurile, anumite întâmplări? Ce faci ca să fie mai bine? Poate spui că timpul le rezolvă pe toate, dar timpul e inutil fără intenția ta de a schimba ceva. Timpul e alături de tine, îți oferă resursele să îți pui viața la punct, dar dacă stai și te rogi, privești și aștepți, vei realiza că nimic nu s-a schimbat. Iar dacă e ușoară viața, ei bine, omul caută perfecțiunea în orice, pe ideea că mereu e loc de mai bine, dar ai grijă să nu te scufunzi prea mult în iluzia că lucrurile devin mai bune doar pentru că viața ta e ok deja. Nu poți controla totul, mai ales dacă obstacolele vin din jurul tău. Caută-ți echilibrul și ai grijă să nu-l pierzi.
— @gandurinocturne
30 notes
·
View notes
Mindig az áldozatnak van igaza 2020-10-23 18:45:55, péntek Mindig az áldozatnak van igaza
Október. Más, szerencsésebb népeknél a rozsdálló ősz, bágyadt napfény, a betakarítás hava. A kamrák feltöltéséé tél előtt. Puha álmoké, békés sütkérezésé az aranyló ragyogásban.
Nekünk Arad hava, kampók hava, vér hava, megtorlás hava, fegyverropogásé. Levetkőztetett, megalázott testek hava Arad bitófáinál. A mártíromság hava, a sóhajtásoké és könnyeké. Sortüzek hava, forradalmaké. Kampóké, véres szögeké.
Forradalmak érnek forradalmakhoz, Arad 1956-hoz, s agyilkosok mindent elkussoltató vágya fölerősíti az összetartozás élményét. Nyelvre, vallásra való tekintet nélkül. A hallgatatásra kényszerített száj a szemek beszédjét.
Mert mindig az áldozatnak van igaza. A holtában is megszégyenítettnek.
Az életjelet nem adó testen emberi törvényt tenni a legszörnyűbb tettnek számít ezer évek óta. Arad lemeztelenített testjei, a dróttal hátrakötözött testek arccal a földbe lökése, a sírokon parádézó rendőrlovak patkó nyoma olyan gyalázat, amely elkövetőire üt vissza. Amire nincs bocsánat.
Az ünnepek jelentősége a családban is nagy, hát még a családok nagy közösségében, a nemzetben! Összetartó erő az ünnep, az a ragasztó, malter, ami ha kipereg a téglák közül, az épület rokkan bele, rogy össze, ereszkedik térdre.
Különösen 1956 sugározhatná az összetartozás élményét: a magyar október a világ egészén ismert, s tisztelt forradalom. Miért kellene hát nekünk lehajtott fejjel emlékezni rá? Csak nem azért, mert elmaradt az azt eltiprók felelősségre vonása? Talán az áldozat szégyellje magát azért, hogy elárulója, besúgója fölényes mosollyal a szája szegletében sütkérezik a napfényben?
Cinikus az, aki kijelenti, hogy megfér 1956-ban Wittner Mária igazsága, Magyar Katalin igazsága Kádár és Apró igazságával!
Persze ünnepelni tudni kell, s tudni kell nem beszélni, ha csak hallgatni lehet. S ünnepelni sokféleképpen tudunk, néha csak egy szál virággal a vértől áztatott mosonmagyaróvári téren, előveszünk egy régi fényképet, föllapozunk egy könyvet.
S van olyan is, hogy ünneplőt ölt az ember, meghallgatja az emlékező beszédet, s nagyapjára gondol közben, s arra, hogy büszke magyarságára, büszke szüleire, akiknek már nem adatott meg a jobb kor, amiben reménykedtek.
1956 a gerinc kiegyenesítésének az éve. S példa is: a reménytelenség legmélyebb bugyrából is lehet kitörni. Van egy pont, ahonnét már csak felfele van. S hogy minden gaztett fölíratik valahova, s és eljön a számonkérés ideje.
Ki gondolta volna 1956. október 22-én este, hogy másnap emberekre lőnek a rádiónál, hogy néhány nap leforgása alatt teljesen megváltozik az ország? Hogy mi volt az utolsó csepp a pohárban? Teljesen mellékes. De micsoda iszonytató zsarnokság ellen lázad fel az ember, ha munkás, paraszt, tanár, egyetemista együtt dönti le a zsarnokság jelképét a Sztálin szobrot, s együtt menetel Pest utcáin. Ilyen ritka nemzeti egységet minden száz évben egyet, ha föl lehet jegyezni. Dávid Góliát ellen. A rákosan elburjánzott Gulag sejtek közül az egyik gennye fölfakad, s jöhetnek tankok beletaposni az embert az aszfaltba, a félelem már kiirthatatlanul beleköltözött a rabtartók szívébe: a lázadás emléke lázként lappang sokáig, hogy végül ledöntse a testet.
Még 33 év hallgatás és rettegés? A győzelmet kódolta 1956. S tulaj¬donképpen 1989 felemás rendszerváltása is 1956 naivitásával telítődött, az egészséges lélek nem sejtette miféle fondorlatokkal, túlélési taktikákkal játsszák ki hitét, próbálják meg elvenni az ünnep örömét.
Türelmetlenek vagyunk? Alig lélegeztünk be néhány kortynyit a feltépett ablakokon át beömlő levegőből máris minden kérdésünkre szeretnénk érvényes, egyszeri és megfellebbezhetetlen választ kapni? Igen, hiszen évtizedeken át nem hallottunk mást csak féligazságokat, elharapott szavakat, s a hallgatás emlékművét építtették velünk, s sokunknak már soha nem mondja el édesanyja, édesapja, hogy hogyan gondolkodott 1956-ról, hogyan gondolkodott 1945-ről, s ha él még némelyikünké, már nem tudja elmondani semmiféle nyelven, mert az elmúlt évtizedek alatt a beszélhető nyelvet is elvették tőle. Emlékezzünk, hogy 1989-ben mekkorát durrant a szó, hogy 1956-ban nem ellenforradalom volt, hanem népfelkelés. Kellett is hozzá néhány év, hogy lehűtse álmainkat, hogy ne gondoljuk végig azt, ami ebből következik.
Hogy elmúljon az az érzés, amit akkor érez az ember, amikor egy sötét szobában hirtelen föltépik az ablakokat, és beömlik a fény. Igaz, ha nem is lehetett már ugyanúgy visszaszögelni az ablakra a léceket, ha csíkokban be is szivárgott a fény, megpróbálták azért sokan.
1956. október 23-án népfelkelés robbant ki, a lengyel szolidaritási tüntetés nőtt hirtelen elégedetlenségi mozgalommá. S 24 óra alatt forradalommá, az országot átszövő forradalommá vált. A forradalomnak ugyanis volt célja, s e célokat a 16 pont sorról sorra le is írta. A cél pedig egyszerűnek látszott, a szovjet csapatok kivonása, a független Magyarország megteremtése. S e cél forrasztotta egybe az országot.
Szangvinikus, hirtelen indulatú nép a magyar, sokan még ma sem tudják megérteni, hogy eszmék egy egész népet lázba tudnak hozni, hogy honnét a merészség egy 200 milliós birodalom ellen felkelni. Nem tudják, mert gyomrukon keresztül nézik a történelmet, s mert lelkesedésük a bankszámlakivonatokig terjed. S mert nem fogják föl, hogy a 20. században el lehetett jutni odáig, hogy nincsen tovább, hogy nincsen mit veszíteni. S azt sem, hogy e csöppnyi nép ezernyi tapasztalat ellenére hitt abban, hogy nincsen egyedül. Annak ellenére hitt ebben, hogy megtapasztalta Trianon népirtását, a második világháború után ellenünk elkövetett kegyetlenkedéseket, s a hazugság Európájának hallgatását.
Az ötvenedik évfordulóra szép számmal érkeztek a küldöttségek, s bocsánatkérő nyilatkozatok hangzottak el, hogy magunkra hagytak bennünket, s mi feszengve hallgattuk a szép szavakat, mert erre sem volt már igazán szükségünk ötven év után. Hisz amit e népek kormányai elmulasztottak, arra nincsen bocsánat csak magyarázat. S bocsánatot csak saját népüktől kellene kérniük, azoktól, akik többet tettek a hivatalosságoknál, befogadták a menekülőket, ellátták őket, házukba hívták, megállították a magyarokat szállító autóbuszokat, hogy néhány schillinget nyomjanak a hontalanok kezébe. Igen osztrák pénzt, mert Ausztria volt az egyetlen, aki egy évvel az orosz megszállás megszűnte után a legtöbbet tette. Talán Önök nem tudják, az osztrák miniszterelnök, s Bécs legnevesebb színészei járták a császárváros utcáit, s pénzt gyűjtöttek Magyarországnak. Kalapoztak.
Türelmetlenségünk ellenére is be kell látnunk, az elmúlt 64 év szinte semmi történelmi mértékkel mérve, csak egy mély levegőt lehet ennyi idő alatt venni. De elég arra, hogy észrevegyük, hogyan ég fényesedik 1956 csillaga egyre tisztábban, s hogyan mállik, rothad szét az a sokféle hamis gondolat, amibe becsomagolták. Nem kétséges, 1848 mellett 1956 a magyar nemzet második nagy pillanata. A napi marakodás mellett persze ez nem látszik minden pillanatban, a szétszakított, szellemileg megalázott, az értékeket megkérdőjelező mában ez nem tűnik mindig annak, de hazának csak az a körbekerített terület nevezhető, ahol vannak azonosulási pontok, ahol vannak biztos értékek, ahol fel lehet nézni a Napba, ahol bele lehet nézni a tükörbe.
A haza ugyanis nem csak egy terület, nem csak az a föld amiből vétettünk, és amibe eltemetnek ma, nem, a haza hit a jövőben. Ezért volt veszélyes 1956 a zsarnokságra, mert ezt a hitet állította vissza az emberekben. Hogy van értelme élni. S ezért rettenetes a zsarnok számára, mert hiába államosította, annektálta a magánéletet is, a belül hordott hazát nem lehetett gyarmatosítani.
Én még emlékszem a nagy hallgatásokra. Tudom, milyen vastag fallal vették körül az e vidéken történteket, tudom, hogyan hamisították meg Önök és apáik múltját. S tudom, hogy Pest mellett a vidék forradalma, a hátország felkelése sem maradt el. Mint ahogyan az ezt követő terror szedte itt is a maga áldozatait.
64 éve Magyarország csodát művelt. Megmutatta, hogy remény nélkül nem lehet élni. Olyan összefogásról adott tanúbizonyságot, amelynek azóta sem voltunk résztvevői. Pedig ez visz át bennünket a túlsó partra. Néha elcsüggedünk, néha a másik oldalra leng ki az inga. De ha a tiszta forráshoz kell visszatérnünk, akkor 1956-hoz kell fordulnunk, s erőt merítenünk.
Akkor munkálkodásunk nem lesz hiába való.
1 note
·
View note
Being with Roger would include...
A/N: This is my first time doing headcanons so please feel free to give me criticism!
Masterlist
Meeting him:
Deaky had been the one to introduce you both
Roger called Deaky, hoping he wasn't busy
And Deaky had invited him to come to help him help a friend fix her grandparents garden
And bc drummer boy had no one nothing to do
So he came to the address
There you were
Bent over, pulling old soil out of a pot that was basically falling apart
Roger could barely pull his eyes away from your ass until Deaky nudged him
“You’re staring, Rog,” Deaky warned
Bc we stan a protective best friend
And Roger rolled his eyes
He knew he wanted you.
From what he could see at least
So your ass, basically
Then you turned around, pulling a glove off to wipe your forehead
Leaving a brown stain across it
It was hot as fuck
So everyone, yourself included, was wearing shorts
Your brother had even taken his shirt off
You were wearing a light blue tank top, a dark stain decorating the front of it with denim shorts
Your knees were bruised from kneeling on the floor to pull up dirt
But Roger felt his heart sink
You were already taken
His eyes wandered over to your brother
Not knowing that he was, well, your brother
Suddenly, you sprinted over to Deaky
And wrapped your arms around the fluffy haired boi
“Hey, Deaks! Thanks for coming to help!”
“Hi, love, no problem. It’s nice that you’re helping your grandparents”
Deaky felt Roger tense beside him
But as soon as you both made eye contact, you daren’t look away
He was gorgeous
Big blue eyes and soft blonde hair
Your mind just went “woah”
Roger felt very much the same
Before Roger could even introduce himself, you had pulled him into a hug
Boy was s h o o k
But you pulled away as quickly as you had hugged him
“Sorry, I’m a hugging person. Name’s (Y/N)”
You were grinning and looked so shy behind your pink tinted sunglasses
Rogie just fell for you right there
He was so fucking anxious tho
He’d never felt like this for anyone
So he pushed it aside
Hoping it would go away
(It didn't)
“Hey, sweetheart. I’m Rogah Taylah,”
You couldn't help but giggle at the way he pronounced his name
Roger’s heart fucking soared
“Good to meet you. Thanks for coming,”
A little girl ran towards you before Roger could say anything
Roger’s heart sunk more as you picked her up, spinning her in circles
“Auntie (Y/N)!”
Poor boy felt like he could breathe again
“Hiya, Ally! How was school? Was your daddy late again?”
Deaky had already wandered off, taking position by your grandparents, chatting to them as he weeded one of the healthier flowerbeds.
“Daddy wasn’t late!” Your niece cheered
“When I was your age, your daddy was always late picking me up! Now, why don’t you go help your daddy over there!”
Ally sped off and Roger couldn't keep his eyes off of you
Boy was whipped already and he didn’t even realize it
You turned back to the blonde and he snapped his eyes away
Fucking embarrassing
But you just smiled at him, grabbing his hand with your gloveless one and tugging him over to where you had been working.
Deaky watched as red rose on his friend’s cheeks, eyes narrowed slightly.
It turns out, you were emptying a broken pot to replant some sunflowers in a new pot
You gently instructed him on what to do, adjusting your sunglasses every so often before gesturing for him to start on the pot next to your own.
Eventually, he got to work, following your instructions and pulling the old soil out of the pot, only to have the pot begin to crumble a few seconds later.
You laughed at the panicked expression on his face as he desperately shovelled the soil from the pot into a bag.
Roger suddenly felt like he couldn’t breathe, his heart fluttering at the sound
That boy fucking B L U S H E D
After fifteen minutes or so, Roger had shrugged off his jacket, his sleeves rolled up to his elbows
And you couldn’t stop watching the muscles in his arms move whenever he moved.
However, despite how secretive obvious you were being
Roger caught you and sent a wink your way.
Your cheeks turned pink, and you turned back to the sunflowers you were planting.
Roger then noticed the new pots had delicate sunflowers adorning the bottom of them
“Did you do that?”
You looked up in surprise
No one else had noticed
“Did you paint the sunflowers onto the pot?”
“Um, yeah. It’s probably weird. I just like sunflowers,”
“It’s not weird. It’s cute. I love it,”
Your stomach felt like it was full of butterflies
“C’mon we need to finish planting these then we can start getting some of the weeds out of the grass and refill the bird feeders,”
It was then that your dog, a fluffy husky with heterochromia eyes decided it was the perfect time to jump on you.
You toppled sideways, falling into Roger’s eyes and you both burst out into warm laughter.
Everyone’s eyes looked over to you and they all smiled while your dog, Alfie just barked at you.
So you hopped up to get him some more water and a little of the food you had stashed at your grandparents just in case.
As soon as you’re gone, Deaky wanders over, leaving your brother and niece with your grandparents.
Deaky’s cleaning off one of the outside ornaments that had been a little neglected in its time in your grandparents garden
“So, you seem to be getting on with (Y/N) very well,”
“Yeah, she’s lovely-”
“Cut the bullshit, Roger. You like her. I just want you to know if you hurt my best friend, I will fucking end you, band or not,”
Roger gulped and nodded harshly, directing his eyes back to the sunflower he was trying to plant
“Need some help there, Rog?” You came back outside, placing the bowl of food and water in the shaded area your grandparents were sat
But you bent over
And all rog could see were your boobs
And that boy nearly melted
And not because of the sun either ;)
But Deaky saw and kicked the drummer a little too harshly before going to help your sister-in-law with trimming some of the overgrown bushes
“Uh, n-no, I- I think I’m alright th-thanks, love,” Roger snapped his eyes away from you
“Really because you’re trying to put more seeds in instead of soil?”
You were teasing but Roger could feel his ears heating up.
But by the time the garden is finished, a whole six hours after you’d started, it was all worth it.
You were all sweating profusely, covered in dirt
But your grandparents were overjoyed.
So, you began loading some of the rubbish bags into your car to take them to a gardening recycling centre on your way home
Roger and Deaky were helping
You happened to come out as Roger was struggling to pick up a particularly heavy bag
Then you just lifted it up like it weighed nothing
That's when he fell in love
“It was nice to meet you, Roger,” You smiled after strapping your dog into the back seat of your car.
The drummer scratched his neck
“It was nice meeting you too, darling,”
Without another word, you pressed a bit of paper into his hand and kissed his cheeks before adjusting your sunglasses and getting in your car.
Roger grinned as you drove off
You’d given him your phone number
Being with him:
SO MANY HICKEYS
Calls you sunflower
Him being the best dad to your fur baby
Cuddles all the time
Constantly holding hands
In the studio? Must hold hands
At a dinner with his bandmates or your friends? His fingers are locked with yours
Sex? You can bet that boy is holding your hands tighter than ever before
He’s your best lay ever btw
unsurprisingly
Him constantly waking you up with late nights drumming sessions
When Queen gets big, he buys a huge house with a massive garden
And you two spend every spare moment in the garden
Decorating the place with sunflowers
Loves bringing you to shows
Because right at the end he gets to take you on stage for a few seconds
And he likes showing you off
Gets so fucking mad if he hears a groupie talking shit about you
or anyone for that matter
Brian literally had to pull Roger off of Paul after he called you a slut
Roger nearly fucking murdered him
Deaky is so protective
He’s constantly asking if Roger’s treating you right
Honestly, Deaky is glad you’ve found someone who makes you happy
He just knows roger’s reputation
But because he spends so much time with Roger, he can make sure Roger doesn’t cheat
When Roger proposes, it's so calm
he hadn’t even been planning it
he just blurted it out one morning before he left for tour.
But he didn’t regret asking you
not one bit
He fucking adores you and your husky.
You both own his heart
He doesn’t know who he’d be without you
Tears are rolling down your cheeks and you nod silently, pulling the blonde into a kiss
and you’re both so happy.
Life couldn’t get any better
tags: @writingfortoomanyfandoms @metaphorical-love-for-a-car@queens-n-roses @freaky-dcaky @yourealegendfred@fierce-bab@dusthas-beenbitten @bensroger @iaminlovewithmydrums @strangeandwonderfulconcepts @babebenhardy @benhardyjones @silvver-rose
307 notes
·
View notes
Și pentru că fiecare femeie ajunsă la 30 și de ani (mai mult sau mai puțin) a avut cu siguranță experiențe de genul ”hai, dragă, să-ți fac cunoștință cu x, că e băiat bun” sau prima întâlnire de-aia, de fugi mâncând pământul, voi aminti unele dintre întâlnirile horror care mi-au fost aranjate de-a lungul anilor.
1. Machidonul.
Tu româncă, el armân. Te ia de acasă cu mașina din care răsună Pindu cu o horă macedonească. Ajungeți la un restaurant în mijlocul orașului, se postează la masa de la geam, să-l vadă lumea. Apar și niște prieteni de-ai lui. Vorbesc de combinații, bani, ce mașină și-a luat Stere, Stelică, etc. Femeile se uită la tine cu ochi goi, inexpresivi, încep să vorbească despre croitoreasă, despre pantofii luați de la magazinul X, subliniind clar firma și suma dată. Săptămâna asta au serată. Apoi săptămâna viitoare logodna. Apoi nunta băiatului, apoi a fetei, apoi altă nuntă. Altă rochie, alți pantofi, Amețești. Te uiți în farfurie și-ți blestemi zilele că ai ieșit cu ăsta. Pe drum spre casă îl sună mă-sa. Apoi Papu. Apoi Maia. Vorbește macedonește, nu pricepi o boabă. Ai pe tine hainele alea bune,știind că machidonii se uită la toate detaliile. Te întreabă dacă-s de firmă. Îți vine să-l dai cu capul de volan. Nu-i mai răspunzi a doua zi la telefon.
2. Pasionatul de telenovele.
Nu vrei să ieși, dar te roagă mult o prietenă să-ți facă cunoștință cu x, că e băiat bun. Că vă vedeți duminică, la 8, vine să te ia. Hai, fie. Fără chef, știi deja că întâlnirile aranjate nu au final fericit. Ajungi la masă unde-s postați doi indivizi care hăhăie încontinuu. Te rogi ca Făt Frumos al tău să întârzie. Nu, este ăla mai urât care stă față în față cu tine și nici măcar nu se ridică sau se uită spre tine. Hmmm, fie, oricum nu-l iau acasă, beau un suc și măduc în treaba mea. Încep să discute despre seara precedentă în club. Cine a fost, în ce era îmbrăcat, cine s-a despărțit de cine, care a mai înșelat, cine ce a băut. Tu te plictisești de moarte, nu ai fost în club, habar nu ai despre ce vorbesc. Se pare că nimeni nu remarcă prezența ta la masă. Schimbă subiectul, acum se povestește ultimul episod din Suleyman. Îți vine să-ți bagi șervețele în urechi, să urli, să te agăți de lustră de plictiseală. Și...Făt Frumos se uită la tine. În sfârșit gândul că ”băi, ce naiba, așa urâtă sunt?” dispare. Întreabă : tu nu te uiți la Suleyman? Zic: nu. Aaaa, păcat, înseamnă că nu avem ce să vorbim. Rămâi gură cască. A doua zi te sună prietena ta să-ți zică de băiat, că te-a plăcut și ar vrea o relație cu tine. O ignori și pe ea.
3. Tătarul.
Ăsta nu te întreabă dacă vrei, te ia direct pe sus, cu japca, te lipește de zid și te cere de nevastă. Adică nu te cere, îți comunică faptul că din acel moment ești alegerea lui și asta e. Îți place, bine, nu îți place, iarăși bine. De la Ginghiș Han cotropitorul nu s-a schimbat nimic. Îi dai block pe facebook, pe whatsapp, pe telefon. Te trezești cu el peste tine la muncă, cu o față spășită. Juma de oră stă și admiră vitrina, mai are puțin și probează rochițele, îți înnebunește șefa, colegele, are ochi de pisoi bătut și tu ai față de ”luați-l pe ăsta din magazin că mor cu el de gât”.
4. Pasionatul de pescuit.
Te vezi cu el, prima întâlnire. Mic, negricios, își trage mucii din 3 în 3 secunde. Poartă o cămașă de lăutar, roșie sidefată, și cravată albastră. Se așază la masă și începe să vorbească despre el. E pescar amator, merge la Dunăre, ar mânca numai pește și îți promite că weekendul viitor veți merge împreună la pescuit. Și încep detaliile despre viermișori, momeli, mămăligi, pâine, cârlige, undițe, etc...etc...Tace doar când vine mâncarea, pentru ca apoi s-o ia de la capăt. Te scuzi că vrei acasă, te doare capul. Ți se întoarce stomacul pe dos când îți povestește de râme și tu doar ce ai comandat niște spaghete carbonara. Ajungi acasă cu o stare de indispoziție generală, bucurându-te că ai scăpat de el și de discuție. Te sună la 3 minute după ce te-a lăsat acasă. Îi zici că ți-e rău doar ca să închidă naibii telefonul. Se întoarce în fața casei și insistă să te ducă la spital și să stea cu tine până îți revii...îi închizi telefonul în nas.
5. Teoria conspirației.
Ieși cu el, deși te doare capul. E relativ ok omul. Discuții banale, ca de primă întâlnire. Continuă să te doară capul, zici să mergeți până la farmacie să iei un calmant. Ceri un Nurofen. Se bagă peste tine, pune o mie de întrebări farmacistei. Cere prospectul. Urcați în mașină la loc și nu te lasă să iei pastila , banalul Nurofen pe care îl iei mereu când te doare capul și nu ai avut nici pe dracu, până nu citești prospectul cap-coadă cu voce tare, să înțelegi riscurile la care te supui luând pastile. Îți vorbește despre reacții adverse, teoria conspirației, americanii care fac experimente pe noi, banii care se investesc în industria farmaceutică, mistere, viruși, boli inventate. Se uită cu groază cum înghiți pastila.
6. La ce te gândești?
Tip fain, foarte inteligent, discuții spumoase. Este atent, foarte atent, beți un ceai și vă povestiți câte-n lună și-n stele. Îți zice că te place, că ești frumoasă, că ar vrea să vă mai vedeți. Pe drum spre casă începe jelania: La ce te gândești? De ce nu mai zici nimic? Tu mă placi? Sigur mă placi? Dar la ce te gândești acum? Te uiți ciudat. Sigur ne vedem și mâine? Nu, zi-mi la ce te gândești. Tu nu mă placi pe mine. De ce te uiți așa?
7. Depresivul.
Vine să te ia de acasă. Mergeți pe malul mării și începe să-ți povestească despre fosta lui iubită, care a plecat în Italia și pe el nu l-a luat. Îți arată poze cu ea. Îți povestește viața ei de când era mică până acum. Știi ce culoare de păr avea acum 14 ani, ce chiloți purta acum 3 ani, când a absolvit liceul, ce i-a zis în a 123-a zi de relație și cât a suferit el după ea. Ajungi acasă și vrei să dormi. O visezi pe fata respectivă și pe el cu ochii în lacrimi.
8. Șmecherul taur comunal. Te duce la o plimbare romantică cu mașina pe malul lacului. Îți zice că toți din celelalte mașini fac sex. Îți povestește cu lux de amănunte partide de sex sălbatic cu aia, cu ailaltă. Se uită strâmb și te întreabă cum de nu sari pe el, aflând acum cât este de dorit. Se laudă că e cel mai cel. Mai are puțin și se dezbracă în fața ta. Te gândești cum dracu să scapi de așa specimen. Îl minți că a doua zi vă vedeți la el, că nu mai poți de nerăbdare. A doua zi îi blochezi apelurile.
9. Mister Fiță. Tânăr extrem de prezentabil, coborât parcă din reclamele la parfumuri fine. Aveți ceva prieteni comuni, vă mai loviți unul de altul prin oraș. Te uiți cu jind uneori la el, dar ești conștientă că are cârd în jurul lui și nu-ți bați capul. Te salută de fiecare dată când te vede în oraș și schimbă două-trei vorbe cu tine. Știi că te uiți la el ca vaca la lună. Se oferă să te ducă el acasă. Și, cu un aer afectat, îți zice: știi că în acest moment femeile din local te-ar ucide, nu? În momentul în care ai ieșit cu mine pe ușă, ți-a crescut cota. Ești o femeie dorită de toți bărbații din încăpere, pentru că eu te-am ales și te-am vrut. Gândește-te ce vrei și ce-ți place. Îți las numărul meu de telefon, dar e posibil să nu reușești să dai de mine. Insistă. Eu nu îl cer pe al tău. Când vei dori, mă vei suna. Nu îl suni, nu îl cauți. Nu-i dai nas și te ții tare. Te caută în cele din urmă el pe messenger, fără să te invite în oraș sau fără să zică ceva concret. Nu poți să-i suferi aroganța și impresiile. Îl mai bârfești cu prietenele și îl poreclești Mister Fiță. Îl mai întâlnești pe la câteva nunți, peste ani. Aroganța îi este dispărută datorită a doi copilași blonzi și o nevastă grăsuță.
10. Credinciosul.
Vă dați întâlnire după ce ați vorbit ceva timp pe net. Este o zi de sărbătoare. Îi zici că o oră este insuficientă să te pregătești, pentru că vrei să faci baie și durează să-ți usuci părul. Nu mai răspunde, apoi îți scrie: tu te speli pe cap în sfânta zi de Duminică? E păcat, o să te bată Dumnezeu. Apoi îți tine o predică despre lumea necredincioasă care și-a pierdut credința și direcția către cele sfinte, despre pioșenie și post, despre abstinență și cumpătare. Îi spui direct că nu o să stai vreodată nespălată și nici nu te vei abține de la mâncare sau sex dacă ai chef. Zice că a intervenit ceva și nu se poate să vă vedeți în seara respectivă. Rămâneți prieteni și vă salutați din mers când vă vedeți pe stradă.
63 notes
·
View notes
S. E. Rogie - The Sounds of S. E. Rogie
Mississippi Records
2022
6 notes
·
View notes